|
Gabrielova cesta |
|
1.) Začátek „Kolik asi už je?“ pomyslel si Gabriel. „Půl druhý a já ještě nespim.“ Posadil se a rozhlédl se po pokoji. Pokoj byl poměrně velký. Vedle dveří měl knihovnu a skříň s oblečením. Naproti pod oknem byly dva psací stoly, na jednom byl počítač a na druhém byl černý batoh a hnědá kabela se štítkem: V NEJHORŠÍM PŘÍPADĚ. Jinak byly v pokoji různě dané poličky na kterých byly různe postavičky pokémonů a fotky. Jen v poličce nad postelí byl prázdný podstavec na pokéball, malá trofej a diplom. Gabriel vstal a došel k psacímu stolu. Vzal batoh otevřel ho a vytáhl mapu. Rozložil jí a podíval se do ní. „Všechno je připravené. Cestu mám perfektně naplánovanou. Doufám, že letos to vyjde, tohle je třetí pokus.” Gabriel si utřel pot z čela „Jsem nervózní a napjatý, ale musím zkusit usnout, jinak zaspím tak jako předtím.“ Povzdechl si a šel si lehnout. Nakonec do půl hodiny usnul. Za pět minut šest zazvonil budík. Gabriel se posadil a zaklapl neohrabaně budík. Pak vstal promnul si oči a podíval se z okna. Venku už svítilo sluníčko. „Dneska bude hezky, mikinu nebudu potřebovat.“ řekl, vzal ze židle mikinu a nacpal jí do už tak plného batohu. Potom si oblékl šedé džíny a černé triko. Nakonec šel do koupelny opláchnout si obličej, v pokoji vzal potom batoh a kabelu a šel si dolů udělat snídani. „Dobré ráno zlato,“ řekla máma, když sešel dolů, „snídani máš na stole.” M-mami jak to že ještě nespíš“ zeptal se překvapeně Gabriel. „Chtěla jsem se s tebou jen rozloučit.“ řekla nevinně máma „A teď pojď nebo ti to vystydne“. „No jo, už jdu.” odvětil Gabriel. Po snídani si Gabriel dal na ramena kabelu a batoh a šel se rozloučit. „Už musím jít tak ahoj.“ „Počkej máš všechno: oblečení, peníze, kartáček na zuby...“ „Neboj se mám všechno.“ „Dobře tak se měj a hlavně nám volej.“ „Jasně budu, ahoj.“ Gabriel otevřel dveře podíval se ven, nadechl se a vykročil ven pravou nohou. Zavřel dveře a vydal se do laboratoře profesora Oaka pro svého prvního pokemona. Po cestě se rozhlížel jestli z nějákého domu nevyjde nějaký trenér. Byl rád že nikde nikoho neviděl. Když vešel do profesorovi laboratoře, uviděl ho sedět u počítače. „Pane jo, pracuje už takhle bzro? To je zajímavý, ale moc mu to nezávidím.“ pomyslel si a pozdravil „Dobré ráno pane profesore.“ „Dobré ráno.“ otočil se profesor a prohlédl si Gabriela „Počkej já vím kdo jsi?“ „No, to vám musí už po té době být jasný.“ „Vydřž. Tmavě hnědé vlasy, modré oči, středně vysoká postava, asi 12 let“ mumlal si profesor „ ty budeš...Henry, jdeš si pro nějaké knihy ne?“ usmál se. „Ne, já jsem Gabriel a přišel jsem si pro svého prvního pokemona.“ řekl uraženě Gabriel. „Aha..no jo...omlouvám se, stárnu a můj vnuk se ještě nevrátil, aby mě nahradil, už je to sedm let.“ zasnil se profesor. „No, nebudem to prodlužovat, pojď za mnou“ řekl a odvedl Gabriela k podstavci na kterém byly tři pokébally. „Tak tady jsou, letos jsi tu vyjmečně první,“ pousmál se profesor (Gabriel se zamračil) „takže máš lepší výběr.“ „Já vím a taky už mám vybráno...vezmu si Charmandera." a vzal pokéball vlevo. „Dobrý výběr, ale měl bys vědět že se trénuje hůř než ostatní pokémoni.“ poučoval profesor. „Vážně? No, já už to nejak zvládnu. Tak pojď ven Charmandere." Charmander vylétl z pokéballu a rozhlédl se. Pak si všimnul Gabriela a profesora. „Ahoj Charmandere“ začal Gabriel „ já jsem Gabriel tvůj nový trenér a doufám že si budeme rozumět.“ „Char...char.“ zaradoval se Charmander. „Bezvadný.“ usmál se Gabriel a položil pokéball zpátky na místo. „Na tady máš 6 pokéballů, pokédex a příručku.“ podával mu věci profesor „A ty si ten pokéball nebereš?” „Děkuju...ne neberu” odpověděl Gabriel „nepotřebuju to, protože chci mít Charmandera mimo pokéball a potřebuju na cestě taky nějakou společnost.” „Jsi si jistý tím co děláš?” zeptal se trochu vyděšeně profesor. „Ano, četl jsem o tom”. „Dobře jak myslíš, jestli je to všechno můžeš jít. Mám tu ještě nějakou rozdělanou práci.” „Je to všechno, tak nashledanou. Charmandere pojď.” „Char.” „Nashle.” Když vyšli z laboratoře Gabriel se podíval na Oblázkové město. Vypadalo to, že venku nikdo nebyl, až na tři postavy jdoucí směrem k laboratoři, pak se otočil na Charmandera. „Tak cesta začíná Charmandere, vydáme se na sever do Chromového města.”. „Char....Charmander” řekl Charmander a ukázal směrem na sever. „Tak vyrážíme.” usmál se Gabriel. |