|
Pokémon Ultimate |
|
Vs. Pinsir Marty zůstal přes noc v Pokécentru, ale už brzy ráno se rozhodl pokračovat dál ve své cestě. A protože v Chromovém městě momentálně nebyl přítomen trenér stadiónu, vydal se tedy Marty do Cínového města. Jenže do Cínového města musel přes velice zrádný Chromový les. *** „Kam pak mladý pane.“ před vstupem do lesa ho zastavil vysoký muž v policejní uniformě. „Jdu do Cínového města.“ Policista si Martyho chvíli přeměřoval, ale nakonec řekl: „Dobrá, můžete jít.“ Než však nechal chlapce pokračovat, ještě dodal: „Buďte opatrný, mladý pane, v lese nyní řádí pytlák. Kdybyste ho náhodou potkal, co nejrychleji nás kontaktujte.“ „Jistě, pane policisto.“ přitakal Marty a s myšlenkou na pytláka vstoupil do lesa. *** Jelikož Marty nijak zvlášť do Cínového města nepospíchal, tak kolem poledne, někde nejspíše uprostřed lesa, vypustil své Pokémony z Pokéballů, aby se trochu provětrali, a udělal si piknik. K obědu mu ještě ze snídaně zbyli nějaké koláče a měl s sebou i pořádný krůtí sendvič. A v tomto klidném prostředí si poprvé za celou tu dobu mohl pořádně prohlédnout svůj nový přírůstek, Squirtlea. Squirtle byl velice hravý Pokémon, pořád skotačil kolem Martyho a pošťuchoval nehybné Metapody. „SQUIRTLE. KRUNÝŘ TOHOTO MALÉHO ŽELVÍHO POKÉMONA NENÍ URČEN JEN POUZE PRO OCHRANU. ALE SPECIÁLNĚ ZAOBLENÝ TVARU A RÝHY NA POVRCHU MU POMÁHAJÍ MINIMALIZOVAT ODPOR VE VODĚ, COŽ UMOŽŇUJE TOMUTO POKÉMONOVI PLAVAT VE VYSOKÝCH RYCHLOSTECH.“ tak zněl Squirtlův popis z Pokédexu, který teď Marty použil úplně poprvé. „Rychlý ve vodě, ale koukám, že si i dost rychlý na souši.“ „Skveróó.“ souhlasil se svým trenérem Squirtle. „Tak tedy Squirtle, koukneme se, co všechno umíš.“ Marty pobídl Sandslashe k tréninkovému zápasu a udělil mu několik povelů, které má během souboje použít, pak se vrátil ke Squirtleovi a rozhodl se, že ho povede v jeho prvním, i když tréninkovém, ale přesto zápase. „Squirtle, nárazový útok.“ Malá želva se rozeběhla proti Sandslashovi, ale ten jí máchnutím jedné paže odhodil pryč. Squirtle, plný energie, se ihned vrátil zpět na své nožičky. „Nevadí Squirtle, teď mi ukaž nějaký vodní útok.“ Squirtle se zapřením všech sil vypustil ze své tlamičky pouze několik bublinek, které byly tak slabé, že se nedostaly ani k Sandslashovi. Squirtle se teď cítil dost trapně, a s pocitem viny se podíval na Martyho. Ten mu však dodal sebevědomí, tím, že žádný Pokémon není od začátku tím nejsilnějším. „Teď zkusíme obranu. Zaútoč Sandslashi. Squirtle schovej se do krunýře.“ Sandslash použil škrábavý útok, ale jeho drápy se zadrhly na tvrdém krunýři. Sandslash tedy zkusil jiný útok, roztočil se a v plné rychlosti narazil do Squirtlea. Tím ale roztočil i samotného Squirtlea, který se po několika odrazech od stromů vrátil přímo do obličeje překvapeného Sandslashe. Squirtle poprvé vyhrál. „Paráda!!!“ radoval se Marty, pak ho ale přerušil rozrušený Pidgey. „Co je?“ Pidgey ukázal svým křídlem na deku, kde ještě před chvíli byli Metapodi, avšak teď už tam nebyl ani jeden. Marty začal zmatkovat, pobíhal okolo deky a volal své ztracené Pokémony, hledal nějaký náznak, kde by teď mohli Metapodi být. „Hledej je ze vzduchu.“ dal rozkaz Pidgeymu a vrabčí Pokémon vzlétl. *** Marty seděl na dece, vedle sebe Sandslashe a Squirtlea, a čekal jestli se Pidgey vrátí s dobrou zprávu. Po půl hodině už byl Pidgey konečně zpět a nesl dobrou zprávu, Metapodi jsou na severu. Marty běžel seč mu síly stačily a následoval Pidgeyho, nevšímal si ničeho kolem sebe, jen instinktivně přeskakoval různé nástrahy, spadlé větve, velké kameny či úzké potůčky, ale potom narazil do něčeho velkého. Marty přistal tváří k zemi. „Dávej bacha, chlapče.“ ozval se někdo nad ním. Marty vstal a uvědomil si, že to něco velkého byl statný vousatý muž. „Moc se omlouvám.“ řekl ve spěchu Marty a hned se zase dal do běhu. „Héééj.“ křikl za ním muž. „Co se děje?“ „Mí Metapodi se ztratili a teď míří někam na sever.“ „Metapodi? A míří někam na sever. Vždyť Metapodi se neumějí pohybovat.“ „Nejspíš je někdo odnesl.“ v tom si Marty vzpomněl na toho pytláka, o kterém mu říkal policista. Hned to pověděl vousáčovi a ten mu nabídl pomocnou ruku. Rozeběhli se tedy společně za Pidgeyem. „Já jsem Marty.“ představil se v běhu mladý trenér. „Nicholas.“ odpověděl mu muž. *** Celý zpocení, špinaví a poškrábaní se nakonec dostali na rozlehlou mýtinu, které dominoval jeden velice mohutný strom. Marty se rozhodl dojít až k němu. Ale v tom se mu do cesty postavily desítky Caterpie. „C-co to sakra je?“ lekl se Marty „To je Tajná mýtina Caterpieů.“ oznámil mu Nicholas. Marty ho poslouchal jen tak napůl, protože si u kořene stromu všiml dvou Metapodů. „Tere, Pie.“ rozeběhl se za nimi. Ale Caterpie mu svým lepkavým vláknem svázali nohy, takže znovu spadl na zem. „Co to děláte?“ křičel Marty. „To vy jste mi je ukradli? Jen počkejte.“ Na housenky se ze vzduchu snesl Pidgey, jenže proti takovému množství protivníků neměl moc velkou šanci a skončil svázaný jako jeho trenér. Za chvíli u nich leželi i Sandslash a Squirtle. Jediný, kdo pořád stál, byl opodál přihlížející Nicholas. „Pomoc mi.“ prosil ho Marty. „Proč?“ usmál se Nicholas. „Sám bych tě taky musel svázat.“ „Cože?“ „Ty sis myslel, že tvé Metapody unesl ten pytlák. Jenže tím pytlákem jsem já.“ usmál se Nicholas. „A teď díky tobě mám šanci chytit tolik Caterpieů, že by mi to vydělalo až do konce života.“ „Ale proč si mi pomáhal hledat mé Metapody?“ „To je jednoduchý, věděl jsem, že jsou teď Caterpie bez ochrany, jelikož Butterfree odletěli jako každé léto k přímořské oblasti, takže teď ty malé housenky hledají nějaké jiné ochránce, a tak se rozhodli vzít si ty dva tvoje Metapody a vychovat z nich Butterfree. A další věc, co jsem věděl, že je určitě odnesou sem, do svého tajného domova, který jsem hledal už strašně dlouhou dobu.“ „Takže si mě jen využil.“ vrčel naštvaně Marty. „Přesně tak. Nyní už jen stačí pochytat všechny tyhle Caterpie a pak je prodat. Děkuji ti Marty.“ Nicholas vyhodil do vzduchu čtyři Pokébally. Než se malý Caterpie stačili vzpamatovat, už je naháněli čtyři Nicholasovi Pinsirové, velcí broučí Pokémoni s ohromnou silou Nicholas se usmíval a sledoval jak si jeho Pokémoni lehce počínají s těmi bezbrannými housenkami. Ale nevšiml si, že se Sandslash již díky svým ostrým drápům dostal z lepkavého vlákna ven a teď už osvobozoval i Martyho. „Sandslashi, roztoč se. Pidgey, poryvový útok. Squirtle, bublinkový útok.“ Marty rychle udělil pokyny svým Pokémonům a hned pak běžel za svýma dvěma Metapody. Sandslashovi se podařilo srazit dva Pinsiry jednou ranou. I Pidgeyho útok na jednoho z Pinsirů zabral a ten, zasažen prudkým větrem do zad, také padl k zemi. Ale poslední Pinsir Squirtleovým bublinám lehce odolával a pomalu se k němu přibližoval. Squirtle teď už měl jen jednu šanci, aby Pinsira porazil. Zapřel se a ze všech sil vypustil poslední bublinu. Jenže tahle byla už na pohled silnější než všechny ostatní a hlavně byla i dost obrovská, a díky tomu dokázal Squirtle uvěznit Pinsira uvnitř té bubliny, ta se pak s hmyzím Pokémonem zvedla do vzduchu, kde po nějaké chvíli praskla a Pinsir se zřítil dolů. V tom přiskočil k Nicholasovi Marty držíc oba Metapody: „Vzdej se lumpe.“ „Cože? Kvůli tomuhle a vzdát se? Ty si myslíš, že jsem tak slabej?“ Nicholas zalovil v kapse a vytáhl další dva Pokébally. Další dva Pinsirové se objevili před Martym, jeden z nich mu uštědřil pořádnou ránu svojí pěstí. Marty se skácel k zemi a upustil oba Metapody. Předešlí čtyři Pinsirové už byli znovu na nohou a teď už obklíčili Martyho Pokémony, chlapec raději své kamarády zavřel zpět do Pokéballů, aby se jim nic nestalo. Pak byl odvlečen a připoután ke stromu. Nicholasovi Pinsirové začali znovu shromažďovat Caterpie a samotný Nicholas je po jednom zavíral do speciálních Pokéballů. Za chvíli už byla celá mýtina bez Caterpieů, jediní volní Pokémoni zde byli Martyho Metapodi, kterým doteď pytlák nevěnoval pozornost. „A vida Metapodi.“ usmál se. „Nech je být.“ „Ne to opravdu nenechám. Teď ti ukážu, co se ti stane, když mě udáš policajtům.“ posunkem ruky ukázal dvěma Pinsirům, aby se chopily bezmocných Metapodů. „Gilotina.“ zavelel chladně, kukly praskly, ale po chvíli si Marty uvědomil, že to nebylo kvůli silným klepetům Pinsirů, ale že z nich vyletěli dva nádherní Butterfree. „Co to?“ zarazil se Nicholas. Butterfree se proletěli nad pytlákem a jeho Pokémony, a ze svých křídel je zasypali jakýmsi prachem, který měl za následek jejich následné uspání. Potom co Butterfree osvobodili Martyho, pomohl chlapec všem zajatým Caterpie. Ti už ho tentokrát nenapadli, spíše mu poděkovali. *** Policista, který toho rána upozornil Martyho na pytláka, teď postával před vchodem do lesa. Velice se nudil, raději by, jako většina zbylých policistů, pátral po pytlákovi uvnitř lesa. Celý den se díval na prašnou lesní cestu, po které dnes prošli všeho všudy tři lidé, jeden z nich byl i Marty, proto ho překvapilo, když v dáli zahlédl pohyb. Hned zaostřil svůj zrak, aby rozpoznal, co se to tam pohybuje. A uviděl opravdu něco zvláštního. Po cestě si pyšně kráčel Marty, po boku své Pokémony, Sandslashe a Squirtlea. Nad hlavou mu poletovali dva Butterfree, Ter a Pie, a Pidgey. Ale nejzvláštnější bylo to, co bylo za nimi. Skupina několika Caterpie vlekla za sebou pomocí svého vlákna šest tvrdě spících Pinsirů a jednoho podřimujícího muže. Marty přistoupil k policistovi: „Rád Vás znovu vidím. Jak můžete vidět nesu Vám toho Vašeho pytláka.“ Marty ukázal na Nicholase. „J-j-jak si ho...“ policista úžasem nemohl mluvit. „Jak jsem ho chytil? To nestojí vůbec za řeč, prostě tady je a já Vám ho teď předávám.“ Caterpie zanechali své zajatce u policistových nohou a společně s Martym si to namířili zpět do lesa. „A-a co odměna?!!“ křikl za nimi ještě policista, ale to už byl Marty tak daleko, že ho neslyšel. *** Caterpie dovedli Martyho na severní konec Chromového lesa, aby odtamtud mohl dál pokračovat do Cínového města. „Tak sbohem malý přátelé a opatrujte se.“ rozloučil se s nimi chlapec a vykročil po cestě k městu, následován Sandslashem, Squirtlem a Pidgeyem. Po chvilce se však zastavil, otočil se a podíval se na dva své Butterfree. „Vy nejdete?“ otázal se jich. Butterfree však už v tu chvíli byli rozhodnuti zůstat s Caterpie a chránit je. Marty tomu rozuměl a s těžkým srdcem své motýlí kamarády opustil. |