|
Toby - trenér z Pallet Town |
|
Noční plavba Na večeři se naši kamarádi vydali do místní vyhlášené rybí restaurace. Spolu s nimi i profesor Birch, jeho žena, profesor Oak, Tracey a pan Briney. „Kdy se vracíš dědo?“ zeptala se Daisy. „Už zítra ráno,“ odpověděl profesor Oak. „Tak to je na čase, abychom se rozloučili, Michaele,“ řekla Daisy. „Víš sestřičko, já…“ začal Michael, ale zjevně nevěděl ja na to. „No totiž… Promiň dědo, ale já jsem se rozhodl, že raději zůstanu se svými kamarády a hlavně, se svou sestrou. Moc bys mi chyběla Daisy a nedokážu tě opustit teď, když jsaem tě teprve našel. Promiň dědo, doufám že se nezlobíš.“ „Vlastně jsem to čekal,“ usmál se profesor Oak. „Daisy, Brendane, jak vám šel trénink?“ zeptala se paní Birch. „Velmi dobře,“ odpověděl Brendan. „Můj Houndour a Daisyin Magby spolu vytvořili vynikající tým.“ „Ale už máte málo času,“ poznamenal Brendanův otec. „Dvojitý Contest ve Slateport City je už za dva dny.“ „Dva dny?“ vykřikla Daisy. „To přece nemůžeme stihnout.“ „Neboj se, stihneme to,“ uklidňoval ji Brendan. „Když se teď pořádně obujeme do tréninku, budou naši Pokémoni připravení.“ „A které Pokémony použijete?“ zeptal se Michael. „To je přece jasné, Houndoura a Magbyho,“ odpověděl Brendan. „Už jsou sehraní a protože máme málo času, je hloupost teď začít trénovat jiné Pokémony. A zvlášť, když si ti dva spolu tak skvěle rozumějí.“ „Přiznávám, že už se nemůžu dočkat, až uvidím Pokémon Contest,“ přiznal Michael. „Viděl jsem to párkrát v televizi, ale to není úplně ono. Vlastně, jeden z důvodů, proč jsem se vydal do Hoenn je, že jsem se chtěl Pokémon Contestu zúčastnit. Ale pak jsem si uvědomil, že je s tím spojený televizní přenos a vzhledem k tomu, že jsem byl na útěku před Giovannim, jsem si to nemohl dovolit.“ „Ale teď už si to dovolit můžeš, tak proč to nezkusíš?“ zeptal se Toby. „A víš co Toby, já to zkusím,“ řekl Michael odhodlaně. „Ale to by sis měl pospíšit, protože Pokémon Contest pro jednotlivce je ve Slateport City už zítra,“ poznamenala Brendanova máma. „Tak v tom případě na to asi můžu zapomenout,“ řekl smutně Michael. „Neboj se, to stihneme,“ uklidňovala ho Kat. „Pan Briney je velmi rychlý, takže pokud se zase někde nezastavíme na trénink, tak to určitě stihneme.“ „A když to nestihnete, tak další je ve Verdanturf Town za dva týdny,“ dodal profesor Birch. „A to byste snad stihnout měli.“ „Ale musíme vyrazit už teď,“ dodal pan Briney. „Moc rád bych to stihl, ale nechci vás nutit…“ „Do ničeho nás nenutíš,“ skočila mu do řeči Daisy. „Já do toho jdu s tebou.“ „Já taky,“ řekl Brendan. I ostatní se přidali.
Po večeři se tedy rozloučili s profesorem Oakem, Traceyim, profesorem Birchem a paní Birch. Potom se i s panem Brineyim vydali do přístavu. „Musím vás upozornit, že noční plavba skýtá mnohá úskalí,“ řekl pan Briney, když se nalodili. „Může to být velmi nebezpečné. Hlavně proto, že v noci není vidět a proto si musíme dávat dobrý pozor.“ Pan Briney nahodil motory a pomalu odplouval od mola. Když už byl dostatečně daleko, zvýšil rychlost. „Vy jděte raději spát, mládeži, ať jste zítra na ten Pokémon Contest svěží,“ řekl pan Briney. Naši kamarádi se tedy bez odmlouvání vydali do podpalubí, kde byly už připravené postele. Mark a Miki však zůstali na palubě, aby mohli panu Brineymu pomáhat. Ostatní v podpalubí po náročném dni brzy usnuli.
Asi okolo půlnoci lodí otřásl náraz. „Narazili jsme na skály?“ zeptala se Miki. „To se mi nezdá,“ odpověděl pan Briney. „Tady by žádné skály být neměly.“ „Co se děje,“ ozval se rozespalý hlas Tobyho, který vyšel z podpalubí. „Narazili jsme do nějakých Pokémonů,“ konstatoval Mark, když si pořádně posvítil na okolí lodi. „To je stádo Wailordů,“ řekl pan Briney. Wailordi však příliš nečekali a ponořili se hluboko do vod moře, čímž lodi uvolnili cestu. „Wailordi jsou naštěstí velmi mírní Pokémoni,“ vysvětlil pan Briney. „Nedokážu si představit, co by se s námi stalo, kdybychom narazili na Gyaradose nebo Sharpeda. To by s námi asi dopadlo velmi špatně. Budeme si muset dávat lepší pozor.
Do Slateport City dorazili brzy ráno, bez dalších problémů. |